Ахалі-Атоні — Вікіпедія
![]() Афон Ҿыц, ახალი ათონი, Νέος Άθως | ||||
| ||||
Монастир | ||||
![]() | ||||
Основні дані | ||||
---|---|---|---|---|
43°05′16″ пн. ш. 40°48′45″ сх. д.H G O | ||||
Країна | ![]() | |||
Мхаре | Абхазька АР | |||
Муніципалітет | Ґудаутський | |||
| ||||
Засновано | III ст. | |||
Перша згадка | 3 століття | |||
| ||||
Населення | 1 308 (2003) | |||
Часовий пояс | UTC+3 | |||
Міста-побратими | Сергієв Посад (2007)[1][2], Рязань, Саров, Калазетта, Сремські Карловці (23 грудня 2014), Арзамас | |||
Телефонний код | +995-0444 | |||
Автомоб. ном. | ABH | |||
Поштовий індекс | 6900 (Пошта Грузії) | |||
Місцева влада | ||||
Ідентифікатори і посилання | ||||
GeoNames | 615912 | |||
Відстань | ||||
До центру краю | ||||
До Тбілісі | ||||
Карта | ||||
![]() | ||||
![]() |
Ахалі-Атоні, Афон-Ц'иц. Новий Афон (абх. Афон Ҿыц, Afon Tshyts, груз. ახალი ათონი, Akhali Atoni, Novyy Afon, грец. Νέος Άθως, Neos Athos) — кліматичний приморський передгірний курорт субтропічної зони Абхазії.
Розташований на Чорноморському узбережжі, за 18 км від Сухумі, на висоті 50—800 м над р. м.
Пересічна річна т-ра +14,8°.
Морські купання. Купальний сезон — з травня до жовтня.
Показання: хвороби органів дихання нетуберкульозного характеру, деякі захворювання нервової й серцево-судинної систем та ін.
Ранні назви — Псирцха, Анакопія.
У Новому Афоні є безліч визначних пам'яток, пам'яток природи й історії:
- Новоафонський монастир і монастирський комплекс
- Грот і храм апостола Симона Кананіта в ущелині річки Псирцхі
- На вершині Іверської гори — руїни древнього храму й Анакопійської фортеці (цитаделі)
- Під Іверською горою й у околицях Нового Афона є низка карстових печер, зокрема відкрита у 1961 Новоафонська печера
- Приморський парк і системи ставків, що живляться водами річки Псирцхі (відоме озеро з лебедями)
- Водоспад і електростанція, побудована у 1902 р.
- Генуезька вежа — фрагмент укріплень Анакопії XI—XIII століть
- Покровська церква
Місто має давню історію. Перші згадування про нього III сторіччя — на той час Анакопія була найбільшим торговельним пунктом. Розкопки показують високий рівень матеріальної культури жителів Анакопії.
У V столітті абхази побудували на Іверській горі Іверську фортецю.
Наприкінці VIII століття абхазький володар Леон II, скориставшись внутрішніми заворушеннями в Візантії, оголосив себе незалежним абхазьким царем. При ньому Анакопія стала столицею абхазького царства і була нею до перенесення царської резиденції до міста Кутаїсі.
На території Нового Афона існувала генуезька колонія Нікопсія.
У 1874 році в Псирцху прибутли російські ченці з Пантелеймоновського монастиря Старого Афона в Греції, які у 1875 біля підніжжя Афонської гори заснували Ново-Афонський Симоно-Канонітский монастир.
Під час російсько-турецької війни 1877-78 років будівництво монастиря було припинено; завершено будівництво у 1879 році.
У 1880 році ченці побудували виноробний завод.
У 1888 році монастир відвідав Олександр III. За для вшанування цієї події, на місці зустрічі царя з настоятелем монастиря, ченці побудували каплицю і розбили Царську алею.
У 1890-х роках Новий Афон перетворився на найбільший релігійний центр на чорноморському узбережжі Кавказа.
У 1924 році уряд Радянської Абхазії закрило Ново-Афонский монастир тому, що ченці протидіяли новій владі.
- Новоафонський монастир
- Новоафонська печерна залізниця
- Новоафонська печера
- Анакопійська фортеця
- Анакопійська гора
- Анакопія
- Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- Неофіційний сайт Нового Афона [Архівовано 17 березня 2022 у Wayback Machine.](рос.)
- Фотогалерея Абхазія [Архівовано 19 червня 2021 у Wayback Machine.](рос.)
![]() | Цю статтю потрібно повністю переписати відповідно до стандартів якості Вікіпедії. (липень 2020) |