Солтан Хусейн II — Вікіпедія
Солтан Хусейн II | |
---|---|
Ім'я при народженні | перс. شاه سلطان حسین دوم |
Народився | невідомо |
Помер | 1753 ·вбивство |
Титул | шах |
Термін | 1752—1753 |
Попередник | Ісмаїл III |
Наступник | Ісмаїл III |
Конфесія | іслам |
Рід | Сефевіди |
Мати | Іффат-Нізам-бегум |
Солтан Хусейн II (перс. شاه سلطان حسین دوم д/н —1753) — шах Ірану в 1752—1753.
Належав до династії Сефевідів по материнській ліній. Був сном Іффат-Нізам-бегум, доньки шаха Тахмаспа II. У 1751 Алі Мардан-хан Бахтарі, один з фактичних правителів Ірану, вступив у відкрите протистояння зі своїм співволодарем Карім Хан Зандом. Спочатку Алі Мардан-хан керував від імені шаха Ісмаїла III, але у 1752 той втік та перейшов на бік Карім Хан Занда.
Наприкінці 1752 або на початку 1753 Алі Мардан-хан оголосив шахом Хусейна, як Солтан Хусейна II. Втім останній був номінальним володарем. Після поразки у червні 1753 військ Алі Мардан-хана Солтан Хусейна II було страчено.
- Perry, John (1991). «The Zand dynasty». The Cambridge History of Iran, Vol. 7: From Nadir Shah to the Islamic Republic. Cambridge: Cambridge University Press. pp. 1–63. ISBN 9780521200950.
- Shahs[недоступне посилання з липня 2019]