Теофіль Леонтій — Вікіпедія
Теофіль Леонтій | |
---|---|
![]() | |
![]() ![]() | |
1974 — 1980 | |
Президент | Микола Лівицький |
Попередник | Василь Федорончук |
Наступник | Ярослав-Богдан Рудницький |
Відомий як | громадський активіст |
Національність | українець |
Професія | політик, громадський діяч |
Теофіль Леонтій[1] — громадський діяч української діаспори у США.
1967 року очолив Центральний комітет Українського національно-державного союзу.
З червня 1969 року — керівник резорту внутрішніх справ.
Прем'єр-міністр уряду Української Народньої Республіки в екзилі у 1974–1976, 1978–1980 роках.
У 1979 році підписав угоду про співпрацю з урядом Польщі в екзилі.[2] У червні того ж року переобраний на прем'єра.
Т. Леонтій нагороджений Хрестом Відродження — військовою відзнакою, запровадженою у 1977-му Урядом УНР в екзилі на честь 60-ліття організації збройних сил Української Народної Республіки (наказ № 7 від 15.8.1977, число нагороди — 4).[3][4]
- ↑ «Теофіль» — ім'я, «Леонтій» — прізвище.
- ↑ Екзильні уряди УНР і Річипосполитої Польської підписали спільну деклярацію [Архівовано 7 липня 2016 у Wayback Machine.] / Свобода. — число 278. — 7 грудня. — 1979. — С. 1.
- ↑ Тинченко Ярослав. Офіцерський корпус Армії УНР (1917—1921) кн. 2. Архів оригіналу за 25 листопада 2020. Процитовано 11 жовтня 2018.
- ↑ ЦДАВОУ. — Ф. 3235. — Оп. 1. — Спр. 1812. — Реєстр нагороджених Воєнним Хрестом
- Ukraina / A. Chojnowski, J. J. Bruski; Instytut historyczny Uniwersytetu Warszawskiego. — Warszawa: Wydawnictwo TRIO, 2006. — 410 s.: il. — (Historia państw świata w XX wieku, ISSN 1734-7939). — ISBN 978-83-7436-039-5. (пол.)
![]() | Це незавершена стаття про особу, що має стосунок до України. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |