Гельсінкі — Вікіпедія
Ге́льсінкі[12], раніше Хельсінки[13][14] (фін. Helsinki, фін. вимова: [ˈhelsiŋki] ( прослухати); швед. Helsingfors) — столиця й найбільше місто Фінляндії, розташоване на березі Фінської затоки Балтійського моря; адміністративний, політичний, економічний і освітньо-культурний центр країни.
Символами Гельсінкі вважаються вивірка й клен.
Місто розташоване в скелястій місцевості. Історичний центр міста — на півострові з сильно порізаною береговою лінією. Перепади висот у місті значні, а скелі — звична складова частина пейзажу. На річках у межах міста є водоспади.
Клімат Гельсінкі помірний, перехідний між континентальним і морським. Зима в місті — тривала і сніжна, літо — прохолодне й коротке. Максимум опадів припадає на осінь.
Клімат Гельсінкі (Helsinki) (Kaisaniemi) | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Показник | Січ. | Лют. | Бер. | Квіт. | Трав. | Черв. | Лип. | Серп. | Вер. | Жовт. | Лист. | Груд. | |
Абсолютний максимум, °C | 8,5 | 11,8 | 15,1 | 21,9 | 27,6 | 30,9 | 34,0 | 31,2 | 26,2 | 17,5 | 11,6 | 9,8 | |
Середній максимум, °C | −1,7 | −2,3 | 1,2 | 6,8 | 14,0 | 18,7 | 20,9 | 19,3 | 14,9 | 8,6 | 3,6 | 0,2 | |
Середня температура, °C | −4,3 | −5 | −1,5 | 3,6 | 10,0 | 14,9 | 17,3 | 16,0 | 11,0 | 6,2 | 1,4 | −2,4 | |
Середній мінімум, °C | −6,9 | −7,7 | −4,2 | 0,4 | 6,0 | 11,0 | 13,7 | 12,6 | 8,1 | 3,8 | −0,8 | −5 | |
Абсолютний мінімум, °C | −34,3 | −31,5 | −24,5 | −16,3 | −4,8 | 0,7 | 5,4 | 2,8 | −4,5 | −11,6 | −18,6 | −29,5 | |
Норма опадів, мм | 47 | 36 | 38 | 36 | 32 | 49 | 62 | 78 | 66 | 73 | 68 | 58 | |
Джерело: Статистика за період 1971–2000[15] |
Місто Гельсінкі засновано 1550 року наказом шведського короля Густава Вази в гирлі річки Вантаа. 1643 року його перенесли південніше — на сучасне місце, що було пов'язано з тим, що гавань виявилась надто мілкою.
У ході Великої Північної війни, у травні й липні 1713 року, а також 24 серпня 1742 року, у ході російсько-шведської війни 1741–43 років, місто захоплювали війська Російської імперії.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Helsinki_1820.jpg/230px-Helsinki_1820.jpg)
1748 року на островах поблизу Гельсінкі шведи розпочали будівництво фортеці Свеаборг (по-фінськи Суоменлінна), покликаної захистити місто з моря. У результаті почалося зростання міста, з'явилися перші міські кам'яниці. Проте столицею шведської Фінляндії залишалося Турку (Або).
18 лютого 1808 року, у ході нової російсько-шведської війни, місто знову захопили російські війська, і воно остаточно закріпилося за росіянами 1809 року за Фредріксгамнським договором.
У 1812 році, через 3 роки після приєднання Фінляндії до Російської імперії, Гельсінкі було проголошено столицею Великого князівства Фінляндського. Гельсінкі стає значним культурним центром, 1873 року в місті заснували оперний театр, а 1882 році — Інститут музики.
Починаючи від 1917 року, Гельсінкі — столиця незалежної Фінляндії.
У роки Другої світової війни місто зазнало 50 бомбардувальних нальотів радянської авіації, але завдяки дієвості столичної протиповітряної оборони і заходам з дезорієнтації літаків противника на місто впало лише 5 % бомб, враховуючи і ті, що розірвалися в нежитлових паркових зонах. Це дало змогу пережити рекордну кількість бомбардувань із мінімальними втратами.
Після Другої світової війни місто стрімко розвивається. 1952 року Гельсінкі приймали Літні Олімпійські ігри 1952, у 1971 та 1994 роках — чемпіонати Європи з легкої атлетики, а в 2007 році — конкурс «Євробачення».
У 2000 році місто відсвяткувало своє 450-річчя й було «Культурною столицею Європи», а в 2012-му було «Світовою столицею дизайну».
Рік | Населення |
---|---|
1550 | 1 500 |
1700 | 4 000 |
1750 | 6 000 |
1800 | 15 000 |
1850 | 50 000 |
1875 | 100 000 |
1900 | 180 000 |
1930 | 400 000 |
1950 | 610 000 |
1975 | 900 000 |
2004 | 1 240 000 |
Населення міста станом на рік — 675 тисяч жителів (2023).[16] Іноземні громадяни становлять приблизно 18 % населення міста. Два міста, що прилягають до Гельсінкі:
Гельсінкі разом з містами-супутниками Вантаа, Еспоо та Кауніайнен утворює столичний регіон з населенням понад мільйон осіб. Населення Великого Гельсінкі, територія якого включає 12 комун, перевищує 1 500 000 осіб.
У часи входження Фінляндії до Швеції у Гельсінкі переважало шведськомовне населення, насамперед серед шляхти. У 1870 році, коли Фінляндія входила до складу Російської імперії, панівними офіційними мовами в місті були: шведська — 57 %, фінська — 25,9 %, російська — 12,1 %; були поширені також німецька (1,8 %) та інші мови (3,2 %).
До 1890 року завдяки міграції фінських селян до міст і політиці російської влади, зацікавленої у послабленні шведського впливу, співвідношення стало таким: 45,6 % — шведська мова, 45,5 % — фінська, 6 % — російська і 2,9 % — інші.
У теперішній час офіційними в Гельсінкі визнаються дві мови — фінська і шведська, при цьому 86 % населення міста розмовляють фінською, 6 % — шведською, близько 4 % вважають рідною російську мову і ще 4 % — інші мови.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/Senaatintori_joulukuisena_aamuna_2004.jpg/230px-Senaatintori_joulukuisena_aamuna_2004.jpg)
Рада депутатів Гельсінкі складається з 85 осіб, яких обирають жителі строком на 4 роки.
Роль депутатів — виконання запитів громадян, постановка перед муніципалітетом завдань загального та економічного характеру та контроль за їх виконанням, а також проведення політики підвищення активності громадян і створення умов для можливості впливу на рішення муніципальної влади.
До функцій депутатів входить вирішення повсякденних завдань муніципалітету, питань фінансування і ведення економічної діяльності, питань надання послуг громадянам, вибір ревізорів та членів виконавчих органів, затвердження бюджету тощо.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Kamppi_Center_II.jpg/230px-Kamppi_Center_II.jpg)
Гельсінкі є центром регіону Великий Гельсінкі — економічної зони з 1,3 млн жителів та 660 тис. робочих місць. Столичний регіон формує близько 1/3 ВВП Фінляндії, а показник ВВП на душу населення тут приблизно в 1,3 рази більший ніж пересічний по країні[17].
Валова вартість Гельсінського столичного району вдвічі перевищує пересічні показники з 27 європейських метрополій, які дорівнюють даним, наприклад, по Стокгольму чи Парижу. І ця валова вартість останнім часом (2000-ні) стабільно демонструє щорічне зростання на рівні близько 4 %[18].
83 зі 100 найбільших фінських компаній мають власні штаб-квартири у Великому Гельсінкі (в тому числі й спільна фінсько-шведська лісопромислова компанія Stora Enso). Дві третини з 200 найбільш високооплачуваних управлінців-менеджерів Фінляндії проживають у Великому Гельсінкі і 42 % — безпосередньо в місті[19].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/Helsinki_Railway_Station_20050604.jpg/220px-Helsinki_Railway_Station_20050604.jpg)
У Гельсінкі діють міжнародні аеропорти Гельсінкі-Вантаа, через який проходить майже 90 % рейсів на території Фінляндії, і Гельсінкі-Мальме.
У місті — великий порт, звідки здійснюються міжнародні пасажирські перевезення по всьому Балтійському морю. Поромні компанії Tallink Silja, Viking Line, Finnlines, Stella Lines забезпечують регулярні цілорічні відправлення в Таллінн, Стокгольм, Росток, Любек/Травемюнде, Санкт-Петербург.
Гельсінкі — важливий північноєвропейський залізничний вузол. У грудні 2010 року, зокрема, був пущений новий потяг «Алегро» між Гельсінкі та Санкт-Петербургом, що скоротив час у дорозі між містами до 3,5 години. Нині здійснюються дослідження й ведуться роботи з проектування підводного залізничного тунелю між Гельсінкі і Таллінном — його можлива довжина становить 60–80 км, орієнтовний термін будівництва — 10—15 років.
Громадський транспорт у Гельсінкі представлений метрополітеном, трамваями (у центрі і прилеглих до нього частинах міста), автобусами, приміськими потягами і муніципальними поромними лініями Кауппаторі — Суоменлінна, Катаянокка — Суоменлінна і Хаканіємі — Суоменлінна. Громадський транспорт у місті управляється міським транспортним управлінням Гельсінкі (фін. HKL, Helsingin kaupungin liikennelaitos, швед. HST, Helsingfors stads trafikverk).
Гельсінкі чітко поділяється на дві частини — історичну західну і сучаснішу східну (Itä-Helsinki,Östra Helsingfors), які сполучаються єдиною лінією метрополітену, а також великою мережею автодоріг.
У теплу пору року в Гельсінкі в 2000-х роках діяв сервіс безкоштовних громадських велосипедів CityBike — з численних велостоянок у середмісті кожен охочий міг узяти тимчасово велосипед під невелику грошову заставу для пересування в міському центрі, однак у 2010 році дія цієї програми була призупинена[20].
![Темппеліаукіо](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/90/%D0%A2%D0%B5%D0%BC%D0%BF%D0%BF%D0%B5%D0%BB%D1%96%D0%B0%D1%83%D0%BA%D1%96%D0%BE.jpg/249px-%D0%A2%D0%B5%D0%BC%D0%BF%D0%BF%D0%B5%D0%BB%D1%96%D0%B0%D1%83%D0%BA%D1%96%D0%BE.jpg)
Гельсінкі — традиційний лідер різноманітних рейтингів міст і столиць світу, які враховують різні параметри, від рівня життя та комфорту, до екологічної ситуації[21][22], причому за екологічними показниками Гельсінкі не раз визначались «найчистішою» європейською столицею.
Одним із яскравих свідчень підходів влади до екології і стандартів життя є водопровідна вода відмінної якості, яка постачається у квартири містян одним з найдовших (120 км) тунелів Пяййянне, а бутильована вода з-під крана в Гельсінкі продається навіть у низці країн світу[23].
Столиця Фінляндії має 31 медичний центр та 8 лікарень, численні заклади культури (див. тут), 70 муніципальних дитячих майданчиків, 25 пляжів, 902 ресторани та 44 готелі. І це при тому, що містом з населенням 560 тисяч мешканців керує лише 85 депутатів.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Helsingin_yliopiston_p%C3%A4%C3%A4rakennus.jpg/230px-Helsingin_yliopiston_p%C3%A4%C3%A4rakennus.jpg)
У Гельсінкі налічується 190 загальноосвітніх шкіл, 41 середня школа та 15 професійно-технічних інститутів. Половина з 41 середніх шкіл є приватними або державними, решта — муніципальними. Вищу освіту в місті можна здобути у 8 університетах і 4 політехнічних вишах.
Гельсінські університети:
- Гельсінський університет;
- Школа економіки Hanken;
- Академія образотворчих мистецтв;
- Академія Сібеліуса;
- Театральна академія;
- Фінський національний університет оборони.
Політехнічні виші міста:
- Університет прикладних наук Haaga-Helia;
- Муніципальний Університет прикладних наук;
- Гельсінська політехніка «Аркада».
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Statue_of_Johan_Ludvig_Runeberg_on_Esplanadi_in_Helsinki%2C_Finland.jpg/250px-Statue_of_Johan_Ludvig_Runeberg_on_Esplanadi_in_Helsinki%2C_Finland.jpg)
Гельсінкі — найбільший культурний осередок країни, тут працюють заклади культури і дозвілля державного і муніципального значення: близько 10 театрів і концертних залів, понад 70 музеїв, до 50 кінотеатрів, 50 філіалів міських бібліотек і насамперед Національна бібліотека Фінляндії. Визнанням високого культурного рівня міста стало обрання Гельсінкі культурною столицею Європи в 2000 році.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/Finnish_National_Theatre.jpg/250px-Finnish_National_Theatre.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Art_museum_Ateneum_in_Kluuvi%2C_Helsinki%2C_Finland%2C_2014.jpg/250px-Art_museum_Ateneum_in_Kluuvi%2C_Helsinki%2C_Finland%2C_2014.jpg)
У Гельсінкі є Національний оперний театр Фінляндії, а також безліч театрів, серед яких Фінський національний театр, Театр Савой, Міський театр Гельсінкі, Олександрівський театр, Ляльковий театр Сампо[24].
Центром проведення виставок і фестивалів є «культурна фабрика Korjaamo» (Kulttuuritehdas Korjaamo), зведена 2004 року.
Основні гельсінські музеї:
- Міський музей Гельсінкі, має кілька відділень, у тому числі два літніх музеї: Будинок бюргера і Музей електростанції. Вхід в обидва музеї безкоштовний.
- Національний музей Фінляндії
- Фінська національна галерея
- Музей класичного мистецтва Атенеум
- Музей сучасного мистецтва Кіасма
- Галерея Синєбрюхова
- Фортеця Суоменлінна
- Дім-музей Урхо Кекконена Таммініемі
- Музей пошти
- Музей фінської архітектури
- Художній музей Амоса Андерсона
- Йорн Доннер — фінський шведськомовний письменник, режисер, сценарист, продюсер, кінокритик, актор.
- Touko Laaksonen — фінський художник, відрізнявся гомоеротичними, а й часто порнографічними роботами, які містили стилізовані сцени з чоловіками в фетишистських ситуаціях: рабство, БДСМ, домінування. Його роботи сповнені сцен групового сексу та сексу на один раз. Відомий під псевдонімом Tom of Finland (англ. Том з Фінляндії).
- Якоб Юганнес Седергольм — геолог і петрограф.
- Маґнус Ліндберґ — композитор та піаніст.
- Вяйньо Таннер — політик, дипломат.
- Моріц Стіллер (1883—1928) — шведський актор, сценарист та режисер німого кіно
- Міка Валтарі (1908—1979) — письменник, класик фінської літератури, кіносценарист, драматург і поет
- Джордж Гейнз (1917—2016) — американський актор фінського, українського, польського, французького та голландського походження
- Таня Вебер (* 1926) — італійська акторка і фотомодель фінського походження
- Якоб Седерман (* 1938) — перший Європейський омбудсмен, відомий політичний і державний діяч Фінляндії.
Посольство України у Фінляндії: Vähäniityntie 9, 00570 Helsinki
- 1495 Гельсінкі — астероїд, названий на честь міста.
- ↑ European Register of Market Participants — European Union Agency for the Cooperation of Energy Regulators.
- ↑ https://web.archive.org/web/20140529172146/http://www.uudenmaanliitto.fi/tietopalvelut/uusimaa-tietopankki/aluejaot
- ↑ а б в https://www.stat.fi/org/avoindata/paikkatietoaineistot/kuntapohjaiset_tilastointialueet.html
- ↑ http://www.uudenmaanliitto.fi/tietopalvelut/uusimaa-tietopankki/aluejaot
- ↑ http://www.kuntakartta.org
- ↑ http://www.hel.fi/hki/helsinki/fi/Helsinki-tietoa+ja+linkkej_/Helsingin+historia
- ↑ Suomen pinta-ala kunnitain 1.1.2023 — MML.
- ↑ Finland's preliminary population figure was 5,608,218 at the end of February 2024 — Statistics Finland.
- ↑ а б http://books.google.com/books?id=qb6NAQAAQBAJ&pg=PA124
- ↑ а б http://www.stat.fi/meta/luokitukset/kunta/001-2012/luokitusavain_ks.html
- ↑ а б Kuntien ja kielisuhdeluokituksen 2024 välinen luokitusavain, Klassificeringsnyckeln mellan kommuner och språklig indelning år 2024, The correspondence table between municipalities and language distribution in 2024 — Statistics Finland, 2024.
- ↑ Український правопис 2019, § 122. Звуки /g/, /h/ — Ге́льсінкі (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 17 вересня 2019. Процитовано 19 січня 2020.
- ↑ Українська мова та література в школі, Випуски 7—12, 1980
- ↑ Історія дипломатичних відносин у XX сторіччі. - Сторінка 315 Марущак М.Й. 2008
- ↑ Climatological statistics for the normal period 1971–2000. Fmi.fi. Архів оригіналу за 27 квітня 2010. Процитовано 13 квітня 2010.
- ↑ Suomen asukasluvut kuukausittain – Kunnittain aakkosjärjestyksessä. 31.05.2015
- ↑ Helsinki Region Statistics [Архівовано 22 квітня 2016 у Wayback Machine.] перевірено: 2010-12-10.
- ↑ Kansilehti2.vp (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 26 березня 2009. Процитовано 13 квітня 2010.
- ↑ Helsingin Sanomat – International Edition – Metro. Hs.fi. 9 листопада 2005. Архів оригіналу за 19 листопада 2011. Процитовано 8 липня 2009.
- ↑ Helsinki Suspending Free City Bike Programme [Архівовано 13 листопада 2010 у Wayback Machine.], YLE, 12.04.2010
- ↑ Київ потрапив у першу сотню найкомфортніших міст світу. Архів оригіналу за 4 червня 2015. Процитовано 2 березня 2011.
- ↑ Найчистіші та найбрудніші міста на gazet.net[недоступне посилання з липня 2019]
- ↑ Bottled water sells [Архівовано 11 жовтня 2009 у Wayback Machine.], Finnfacts
- ↑ О финском театре[недоступне посилання з квітня 2019]
- Офіційний сайт Гельсінкі [Архівовано 7 грудня 2005 у Wayback Machine.]
- Гельсінкі.ru [Архівовано 9 лютого 2007 у Wayback Machine.]
- Гельсінкі.fi [Архівовано 8 лютого 2007 у Wayback Machine.]
- Гельсінкі Путівник по місту (рос.)
- Мапа міста
- Схеми міського транспорту
- Автодорожня мапа
№ | Назва | Провінція | Населення | № | Назва | Провінція | Населення | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Гельсінкі ![]() Еспоо | 1 | Гельсінкі | Уусімаа | 674 963 | 11 | Коувола | Кюменлааксо | 78 876 | ![]() Тампере ![]() Вантаа |
2 | Еспоо | Уусімаа | 314 152 | 12 | Йоенсуу | Північна Карелія | 78 060 | ||
3 | Тампере | Пірканмаа | 255 066 | 13 | Лаппеенранта | Південна Карелія | 73 016 | ||
4 | Вантаа | Уусімаа | 247 447 | 14 | Вааса | Пог'янмаа | 68 969 | ||
5 | Оулу | Північна Пог'янмаа | 214 651 | 15 | Гямеенлінна | Канта-Хяме | 68 303 | ||
6 | Турку | Південно-Західна Фінляндія | 201 889 | 16 | Сейняйокі | Південна Пог'янмаа | 66 157 | ||
7 | Ювяскюля | Центральна Фінляндія | 147 821 | 17 | Рованіємі | Лапландія | 65 285 | ||
8 | Куопіо | Північна Савонія | 124 011 | 18 | Міккелі | Південна Савонія | 51 916 | ||
9 | Лахті | Пяйят-Хяме | 120 700 | 19 | Порвоо | Уусімаа | 51 293 | ||
10 | Порі | Сатакунта | 83 117 | 20 | Сало | Південно-Західна Фінляндія | 51 097 |