McLaren P1 — Вікіпедія
McLaren P1 | |
---|---|
![]() | |
Виробник | McLaren |
Роки виробництва | 2013—2015 (375 авто) |
Попередник(и) | McLaren F1 |
Наступник(и) | McLaren Speedtail |
Клас | Суперкар |
Стиль кузова | купе |
Двигун(и) | Бензиновий: |
Коробка передач | 2670 мм |
Колісна база | 2670 мм |
Довжина | 4588 мм |
Ширина | 1946 мм |
Висота | 1188 мм |
Маса | 1500 кг |
Подібні | Aston Martin Vulcan Bugatti Chiron Ferrari LaFerrari NIO EP9 Porsche 918 |
McLaren P1 — суперкар британської компанії McLaren. Концепт вперше представили на автосалоні в Парижі в вересні 2012 року, серійна модель дебютувала на автосалоні в Женеві на початку березня 2013 року. Всього зроблять 375 машин за ціною 866 000 фунтів стерлінгів (трохи більше мільйона євро) за кожен примірник. Кузов автомобіля складається з вуглепластикового монокока, обладнаного композитними панелями. Автомобіль оснащується 916-сильною гібридною силовою установкою (900 Нм), яка складається з бітурбодвигуна V8 3.8 л і електродвигуна, що працюють в парі з семидіапазонним преселективним «роботом».
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e0/2014_McLaren_P1_%28Volcano_Orange%2C_rear_left%29%2C_leaving_Greenwich_2018.jpg/180px-2014_McLaren_P1_%28Volcano_Orange%2C_rear_left%29%2C_leaving_Greenwich_2018.jpg)
Автомобіль оснащений гібридною рушійною установкою із 3,8-літрового бітурбобензинового двигуна масою близько 200 кг, електромотора і блока акумуляторних батарей, розташованих позаду салону. На батареях, маса яких становить 96 кілограмів, P1 може проїхати до 10 кілометрів. Крім того, електромотор має системи рекуперативного гальмування KERS, що підзаряджає акумулятори, та Instant Power Assist, що дозволяє отримати всю потужність електродвигуна миттєво[1]. Для звичайної зарядки акумуляторів через звичайну розетку потрібно 2 години, а на спеціальних станціях більшу частину заряду можна отримати вже через 10 хвилин підзарядки.
Як трансмісія використовується 7-ступінчаста роботизована коробка передач.
- Розгін до 100 км/год — 2,8 с
- Розгін до 200 км/год — 6,8 с
- Розгін до 300 км/год — 16,5 с
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e9/McLaren_P1_GTR_%2816699880902%29.jpg/180px-McLaren_P1_GTR_%2816699880902%29.jpg)
На автосалоні в Женеві в березні 2015 року дебютувала гоночна версія McLaren P1 GTR з гібридним двигуном V8 3.8 л потужністю 1000 к.с. При цьому трековий автомобіль вийшов на 50 кг легшим від дорожнього.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/2018_McLaren_P1_GTR_interior.jpg/180px-2018_McLaren_P1_GTR_interior.jpg)
Ім'я P1 GTR дано на честь гоночної моделі F1 GTR зразка 1995 року, яка перемогла в перегонах 24 години Ле-Мана і була переробленням дорожнього суперкара F1.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/FoS20162016_0624_123606AA_%2827851727806%29.jpg/180px-FoS20162016_0624_123606AA_%2827851727806%29.jpg)
Британська компанія Lanzante Motorsport, спільно з компанією McLaren виготовила п'ять дорожніх автомобілів McLaren P1 LM створених на основі McLaren P1 GTR з гібридним двигуном V8 3.8 л потужністю 1000 к.с.
В травні 2017 року гіперкар McLaren P1 LM подолав Нюрбургринг за 6:43.22, ставши найшвидшим серійним автомобілем у світі.
![]() | Вікісховище має мультимедійні дані за темою: McLaren P1 |
Шаблон автомобілі McLaren Automotive 1990ті — наш час | ||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Компонування | Двигуни | 1990-ті | 2000-ні | 2010-ті | ||||||||||||||||||||||||||
0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | |
RMR | V12 | F1 | P1 | |||||||||||||||||||||||||||
F1 LM | ||||||||||||||||||||||||||||||
V8 | 570S | |||||||||||||||||||||||||||||
MP4-12C | 650S | 720S | ||||||||||||||||||||||||||||
Senna | ||||||||||||||||||||||||||||||
FMR | Mercedes SLR |
![]() | Це незавершена стаття про автомобілі. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |