I. Frigyes dán király – Wikipédia
I. Frigyes | |
Dánia, Norvégia, a vendek és gótok királya, Schleswig és Holstein hercege, Oldenburg grófja | |
![]() | |
Dánia királya | |
Uralkodási ideje | |
Dánia: 1523. április 13. – 1533. április 10. Norvégia: 1523. április 13. – 1533. április 10. | |
Elődje | II. Keresztély |
Utódja | III. Keresztély |
Életrajzi adatok | |
Uralkodóház | Oldenburg-ház |
Született | 1471. október 7. Haderslev |
Elhunyt | 1533. április 10. (61 évesen) Gottorf kastély[1] |
Nyughelye | Schleswig város katedrálisa |
Édesapja | I. Keresztély dán király |
Édesanyja | Hohenzollern Dorottya |
Testvére(i) |
|
Házastársa | Hohenzollern Anna Pomerániai Zsófia |
Gyermekei |
|
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz I. Frigyes témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/55/Fredrik_I_medalje.jpg/220px-Fredrik_I_medalje.jpg)
I. Frigyes (Haderslev, 1471. október 7. – Gottorf kastély, 1533. április 10.) Dánia és Norvégia királya 1523-tól haláláig.[2] Ő volt az utolsó római katolikus vallású királya Dániának, türelmes politikájával elérte hogy a terjedő reformáció nem okozott fegyveres konfliktust az országon belül.
Schleswig-Holsteini herceg
[szerkesztés]Frigyes I. Keresztély dán, norvég és svéd király és Hohenzollern Dorottya ötödik, legfiatalabb gyermeke volt. Mikor apja meghalt, kiskorúként megválasztották Schleswig és Holstein hercegének és amikor elérte a nagykorúságot, a két hercegséget megosztotta János bátyjával, aki a királyi címeket is örökölte.[3]
1500-ban meggyőzte Jánost, hogy hódítsák meg a Dithmarscheni parasztköztársaságot. Jelentős sereget gyűjtöttek össze a hercegségekből és a kalmari unió országaiból, német zsoldosokat is felfogadtak. A hemmingstedti csatában azonban az ezerfős parasztmilícia ügyesen kihasználva a terepet és átvágva a töltéseket csúfos vereséget mért Frigyes és János seregére; a két hercegség lovagságának egyharmada esett el az elárasztott földeken.[4]
Dán és norvég király
[szerkesztés]Mikor János király 1513-ban meghalt, jütlandi nemesek egy csoportja felajánlotta hogy támogatja Frigyes trónigényét unokaöccsével, Keresztéllyel szemben, amit ő azonban visszautasított.
1523-ban az elégedetlen nemesek lemondatták II. Keresztélyt a dán és norvég trónról és Frigyes ezúttal elfogadta a koronát. Királyként sem költözött Koppenhágába, ideje nagy részét továbbra is gottorpi kastélyában töltötte. Bár Norvégia király volt, soha nem lépett norvég földre.
II. Keresztély népszerű volt a parasztok és polgárok körében és 1524-25-ben több felkelés is kitört visszahozatala érdekében. Gotland kormányzója is fellázadt és 8000 fős parasztseregével ostrom alá vett egy helsingborgi erődöt. A Johann Rantzau vezette királyi sereg Skånébe vonult és a lundi csatában döntő vereséget mért a felkelőkre. A csata után sokan a város templomában kerestek menedéket, de Rantzau emberei legalább hatvanukat kivonszolták a templomból és a helyszínen lemészárolták őket.
A reformáció
[szerkesztés]Frigyesnek döntő szerepe volt abban, hogy a lutheránus vallás békésen terjedt el Dániában. Bár koronázási esküjében megfogadta, hogy megoltalmazza a katolikus vallást, a gyakorlatban igyekezett a két egyház együttélését biztosítani. Elrendelte, hogy a katolikusok és lutheránusok felváltva használhatják a templomokat. Támogatta a Biblia dánra fordítását (egyes történészek kétségbe vonják, hogy ő maga tudott-e dánul). Mikor Hans Tausent eretnekséggel vádolták, Frigyes saját káplánjává nevezte ki, hogy megóvja a letartóztatástól. 1527-től kezdte elrendelni a kolostorok bezárását, de a szerzeteseknek kárpótlást adott.[5][5] Egyensúlyozó politikájával elérte hogy uralkodása alatt ne fajuljon fegyveres konfliktusig a katolikusok és a reformált vallásúak szembenállása. Halála után azonban Frigyes fiát támogató lutheránus főurak összecsaptak a katolikus II. Keresztély uralmát visszaállítani kívánó nemesekkel.
1531-ben Keresztély sereget és flottát gyűjtött és megpróbált visszatérni. Egy vihar azonban szétszórta hajóit. Maradék seregével még hónapokig kitartott, de végül a biztonságos visszavonulásért cserébe Keresztély feladta magát. Frigyes azonban nem tartotta be a szavát és börtönbe vetette, ahol még 27 éven át raboskodott. Frigyes 1533. április 10-én halt meg gottorpi kastélyában hatvanegy éves korában és a schleswigi székesegyházban temették el.[6]
Családja és gyermekei
[szerkesztés]Frigyes 1502-ben feleségül vette az akkor tizenöt éves Hohenzollern Annát (anyja féltestvérének lányát). Két gyermekük született:
- Keresztély (1503. augusztus 12. – 1559. január 1.), utóda a dán és norvég trónon
- Dorottya (1504. augusztus 1. – 1547. április 11.), a Teuton Lovagrend lutheránus hitre térő nagymesteréhez, Hohenzollern Alberthez ment feleségül
Anna 1514-ben meghalt, Frigyes pedig négy év múlva újranősült, Pomerániai Zsófiát vette feleségül. Vele hat gyermeke született:
- János (1521. június 28. – 1580. október 2.) Schleswig-Holstein-Haderslev hercege
- Erzsébet (1524 október 14. – 1586 október 15.), férjei: Magnus mecklenburg-schwerini herceg (1543) és Ulrik mecklenburg-güstrowi herceg (1556)
- Adolf (1523. január 26. – 1586. október 1.) Holstein-Gottorp hercege
- Anna (1527 – 1535. június 4.)
- Dorottya (1528 – 1575. november 11.), férje Kristóf, Mecklenburg-Schwerin hercege
- Frigyes (1532. április 13. – 1556 október 27.) Hildesheim és Schleswig püspöke
Források
[szerkesztés]- ↑ Frederik I.. J.H. Schultz Forlag, 1935
- ↑ Frederik 1 – utdypning (Store norske leksikon)
- ↑ "Frederik I, Konge i Danmark og Norge", Salmonsens konversationsleksikon, Runeberg, <https://runeberg.org/salmonsen/2/8/0865.html>.
- ↑ "Frederik I, 1471–1533", Konge (Dansk biografisk Lexikon), Runeberg, <https://runeberg.org/dbl/5/0285.html>.
- ↑ a b Krønike om Gråbrødrenes Udjagelse.
- ↑ Frederik 1, DK: Gravsted, <http://www.gravsted.dk/person.php?navn=frederik1>.
Fordítás
[szerkesztés]Ez a szócikk részben vagy egészben a Frederick I of Denmark című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Előző uralkodó: II. Keresztély | Következő uralkodó: III. Keresztély |
Előző uralkodó: II. Keresztély | Következő uralkodó: III. Keresztély |