Щавель кислий — Вікіпедія
Щавель кислий | |
---|---|
![]() | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Рослини (Plantae) |
Клада: | Судинні рослини (Tracheophyta) |
Клада: | Покритонасінні (Angiosperms) |
Клада: | Евдикоти (Eudicots) |
Порядок: | Гвоздикоцвіті (Caryophyllales) |
Родина: | Гречкові (Polygonaceae) |
Рід: | Щавель (Rumex) |
Вид: | Щавель кислий (R. acetosa) |
Біноміальна назва | |
Rumex acetosa L., 1753 |
Щавель кислий або звичайний (Rumex acetosa) — багаторічна трав'яниста рослина, що росте у великій кількості на більшій частині Європи на луках та культивується як городина.
Щавель кислий — струнка рослина близько 60 см заввишки з соковитими стеблом та листками. Квітки червонувато-зелені, цвітіння в червні — липні. Листки видовжені. Нижні від 7 до 15 см завдовжки з дуже довгим черешком. Верхні листки сидячі, часто набувають малинового кольору.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Rumex_acetosa_Bl%C3%BCtenstand.jpg/220px-Rumex_acetosa_Bl%C3%BCtenstand.jpg)
Квітки, збільшуючись у розмірах, набувають пурпуруватого кольору. Тичинкові та маточкові квітки знаходяться на різних рослинах (дводомні). Корені багаторічні, сильно заглиблюються в ґрунт.
Листками щавлю кислого живляться гусениці кількох видів метеликів, зокрема п'ядун щавлевий.
Щавель кислий здавна культивується, хоча популярність цієї культури сильно зменшилася з плином часу. Листки щавлю використовують для приготування салатів, супів та соусів. Ця рослина містить щавлеву кислоту, яка надає їй характерного смаку. При вживання щавлю у великій кількості (особливо вареного, наприклад, в супах) кристали щавлевої кислоти можуть відкладатися в нирках або сечовому міхурі (так зване каміння). Щавель також вживають як послаблювальний засіб.
- Чопик В. И., Дудченко Л. Г., Краснова А. Н. Дикорастущие полезные растения Украины : справочник. — К. : Наукова думка, 1983. — 400 с. (рос.)
- Щавель кислий // Лікарські рослини : енциклопедичний довідник / за ред. А. М. Гродзінського. — Київ : Видавництво «Українська Енциклопедія» ім. М. П. Бажана, Український виробничо-комерційний центр «Олімп», 1992. — С. 484. — ISBN 5-88500-055-7.
![]() | Це незавершена стаття про квіткові рослини. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |