Сташевський Станіслав Телісфорович — Вікіпедія
Станіслав Телісфорович Сташевський | |
---|---|
![]() | |
16-й Перший віце-прем'єр-міністр України | |
27 вересня 2005 — 4 серпня 2006 | |
Президент | Віктор Ющенко |
Прем'єр-міністр | Юрій Єхануров |
Попередник | Анатолій Кінах |
Наступник | Микола Азаров |
3-й Міністр палива та енергетики України | |
6 березня 2001 — 19 листопада 2001 | |
Президент | Леонід Кучма |
Попередник | Сергій Єрмілов |
Наступник | Віталій Гайдук |
Народився | 10 березня 1943 (81 рік) с. Мар'янівка, Васильківський район, Київська область, Українська РСР, СРСР |
Відомий як | політик |
Громадянство | ![]() ![]() |
Національність | українець |
Освіта | Київський політехнічний інститут Київський національний університет будівництва і архітектури |
Alma mater | НТУУ КПІ ім. Ігоря Сікорського |
Політична партія | Єдність Народний Союз «Наша Україна» |
Професія | інженер-електрик |
Нагороди | |
![]() | |||
---|---|---|---|
4-го скликання | |||
Українська партія «Єдність» (Блок «Єдність») | 14 травня 2002 | — | 20 жовтня 2005[1] |
5-го скликання | |||
Народний Союз «Наша Україна» (НУ) | 25 травня 2006 | — | 8 червня 2007 |
Станісла́в Телі́сфорович Сташе́вський (нар. 10 березня 1943, с. Мар'янівка, Васильківський район, Київська область, Українська РСР, СРСР) — український політичний та державний діяч. Народний депутат України 4-го та 5-го скликань. Кандидат технічних наук (з 1999).
З 1966 до 1972 року навчався у Київському політехнічний інститут з фахом інженер-електрик. Кандидатська дисертація «Організація міського будівництва в ринкових умовах (на прикладі житлового будівництва в місті Києві)» (Київський національний університет будівництва і архітектури, 1999).
З вересня 1960 — учень ТУ № 2 енергетиків СМУ-1 тресту «Київелектромонтаж».
З березня 1962 — електромонтажник СМУ № 1 тресту «Київелектромонтаж» Головкиївміськбуду.
З листопада 1962 — служба в армії.
З жовтня 1965 — електромонтажник, майстер, виконроб, старший виконроб, головний інженер, начальник СМУ № 1 тресту «Київелектромонтаж» Головкиївміськбуду.
З грудня 1979 — заступник керівника, головний інженер тресту «Київелектромонтаж» Головкиївміськбуду.
З березня 1987 — заступник начальника Головкиївміськбуду при Київському міськвиконкомі.
З травня 1992 — перший віце-президент державної будівельної комунальної корпорації «Київміськбуд».
З березня 1996 — перший віце-президент холдингової компанії «Київміськбуд».
З червня 1998 — депутат Київської міської ради.
Жовтень 1996 — березень 2001 — перший заступник голови Київської міської державної адміністрації[2]. Голова комісії з питань інвестиційної діяльності на території міста Києва. Очолював роботу з розробки нового Генплану міста Києва.
6 березня — 19 листопада 2001 — міністр палива та енергетики України.
27 вересня 2005 — 4 серпня 2006 — перший віце-прем'єр-міністр України. Представник України в Економічній раді СНД (з лютого 2006)[3].
Березень 2008 — березень 2010 — радник Прем'єр-міністра України[4].
Колишній член партії «Єдність» та Народний Союз «Наша Україна».
Дійсний член Академії будівництва України.
З квітня 2024 - Голова Наглядової ради Київського національного університету будівництва і архітектури.
Захоплюється тенісом та верховою їздою.
Українець. Дружина Інна Олександрівна (1941) — фізик-науковець. Дочка Ірина (1966) — директор середньої школи № 177 міста Києва.
Народний депутат України 4-го скликання з травня 2002 до жовтня 2005 за виборчим округом № 217 міста Києва, висунутий виборчим блоком політичних партій «Єдність». «За» 16.24 %, 20 суперників. На час виборів: перший заступник голови Київської міської державної адміністрації, член Української партії «Єдність». Член фракції партії ППУ та «Трудова Україна» (квітень 2003 — квітень 2004), позафракційний (квітень — липень 2004), член групи «Центр» (липень 2004 — травень 2005), позафракційний (з жовтня 2005). Член Комітету з питань бюджету (червень 2002 — березень 2003), голова Комітету у закордонних справах (з березня 2003)[5]. Голосував за згоду на призначення Віктора Януковича прем'єр-міністром України 21 листопада 2002 року.[6] Співголова Міжпарламентської комісії із співробітництва Верховної Ради України та Федеральних Зборів РФ, керівник Постійної делегації ВР України у Парламентській асамблеї ГУАМ, голова Комітету з політичних і правових питань Парламентської асамблеї ГУАМ, член Української частини Комітету з парламентського співробітництва між Україною та ЄС, заступник голови виконкому Національної парламентської групи України у Міжпарламентському Союзі. Склав депутатські повноваження 20 жовтня 2005.
Народний депутат України 5-го скликання з травня 2006 до червня 2007 від Блоку «Наша Україна», № 82 в списку. На час виборів: перший віце-прем'єр-міністр України, член партії Народний Союз «Наша Україна». Член фракції Блоку «Наша Україна» (з травня 2006). Голова підкомітету з питань контролю за здійсненням зовнішніх зносин Комітету у закордонних справах (з вересня 2006). 8 червня 2007 достроково припинив свої повноваження під час масового складення мандатів депутатами-опозиціонерами з метою проведення позачергових виборів до Верховної Ради.
Вересень 2007 — кандидат в народні депутати України від Блоку «Наша Україна — Народна самооборона», № 106 в списку. На час виборів: тимчасово не працював, член партії Народний Союз «Наша Україна»[7].
Заслужений будівельник України (серпень 1990)[8]. Ордени «За заслуги» III (жовтень 1995)[9], II (грудень 1997)[10], I ступенів (серпень 1999)[11]. Почесна грамота Кабінету Міністрів України (березень 2001[12], серпень 2004[13]). Ордени Святого рівноапостольного князя Володимира Великого III, II ступенів, Архістратига Михаїла.
Державний службовець 1-го рангу (з лютого 2002)[14].
- ↑ Постанова Верховної Ради України від 20 жовтня 2005 року № 3002-IV «Про дострокове припинення повноважень народного депутата України Сташевського С.Т.»
- ↑ Розпорядження Президента України від 5 жовтня 1996 року № 377/96-рп «Про призначення С. Сташевського першим заступником голови Київської міської державної адміністрації»
- ↑ Розпорядження Президента України від 14 лютого 2006 року № 29/2006-рп «Про представника України в Економічній раді Співдружності Незалежних Держав»
- ↑ Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 березня 2008 року № 384-р «Про призначення Сташевського С.Т. радником Прем'єр-міністра України».
- ↑ Постанова Верховної Ради України від 20 березня 2003 року № 635-IV «Про обрання Голови Комітету Верховної Ради України у закордонних справах»
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 21 жовтня 2017. Процитовано 21 жовтня 2017.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Постанова Центральної виборчої комісії від 11 серпня 2007 року № 87 «Про реєстрацію кандидатів у народні депутати України, включених до виборчого списку Блоку "НАША УКРАЇНА - НАРОДНА САМООБОРОНА": Народний Союз "Наша Україна", Політична партія "Вперед, Україно!", Народний Рух України, Українська Народна Партія, Українська республіканська партія "Собор", Партія Християнсько-Демократичний Союз, Європейська партія України, Громадянська партія "ПОРА", Партія захисників Вітчизни, на позачергових виборах народних депутатів України 30 вересня 2007 року»
- ↑ Указ Президії Верховної Ради Української РСР від 24.08.1990 року № 171-XII «Про відзначення працівників будівельних організацій Головкиївміськбуду державними нагородами Української РСР»
- ↑ Указ Президента України від 17 жовтня 1995 року № 954/95 «Про нагородження Почесною відзнакою Президента України»
- ↑ Указ Президента України від 27 грудня 1997 року № 1392/97 «Про відзначення учасників будівництва Київського метрополітену»
- ↑ Указ Президента України від 21 серпня 1999 року № 1051/99 «Про відзначення нагородами України з нагоди 8-ї річниці незалежності України»
- ↑ Постанова Кабінету Міністрів України від 10 березня 2001 року № 218 «Про нагородження Сташевського С.Т. Почесною грамотою Кабінету Міністрів України».
- ↑ Постанова Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2004 року № 1132 «Про нагородження Почесною грамотою Кабінету Міністрів України».
- ↑ Указ Президента України від 7 лютого 2002 року № 110/2002 «Про присвоєння рангу державного службовця»
- Л. В. Губерський. Сташевський Станіслав Телісфорович // Українська дипломатична енциклопедія : у 2 т. / ред. кол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К. : Знання України, 2004. — Т. 2 : М — Я. — 812 с. — ISBN 966-316-045-4.
- Довідник «Хто є хто в Україні», видавництво «К. І. С.» [Архівовано 1 липня 2017 у Wayback Machine.]
- Верховна Рада України 4-го скликання [Архівовано 23 липня 2020 у Wayback Machine.]
- Верховна Рада України 5-го скликання [Архівовано 22 липня 2020 у Wayback Machine.]